Men jeg selv drømmer fortsatt om et større lerret.
Hva vil du male på dette lerretet ditt, Mr. Matsuda?
Jeg selv er ingen stor maler.
Jeg håper bare å spille en beskjeden rolle.
Men det er mitt ønske, min dyrebare drøm, -
- å se Japan bli en stor nasjon.
Like stor som Storbritannia eller Frankrike, eller ditt land.
Men slikt trenger ikke å bekymre oss her.
Det er en stor fornøyelse for meg, Mr. Jackson, -
- å kunne komme og slappe av i denne fantastiske atmosfæren, -
- og glemme forpliktelsene mine.
Jeg har lett overalt. Jeg kan ikke finne den.
Olga må ha mistet den.
Hva er det? Hva er galt, tante Vera?
Hatten. Baronesse Santachiara ga den til moren din i Paris.
Hun har sikkert mistet den.
Grushenka, vet du hvor den er?
Mamma har sikkert ikke mistet den.
Men hva vil du med en gammel hatt?
Har hun ikke mistet den, går jeg i den.
Hva mener du? Går i den hvor?
På det franske konsulatet. I morgen.
Tante Vera, vi skal ikke på konsulatet.
Peter og jeg går på konsulatet i morgen.
- Kjære, du må forstå ... - Du kan ikke stoppe oss.
Og moren din vil ikke stoppe oss. Vi har bestemt oss.
Alt er annerledes nå.
De vil le av deg. Og i den hatten.
Jeg vil ikke gjemme meg lenger.
Jeg er kanskje fattig. Jeg er prinsesse Vera Artalinovna Belinskya.
Jeg går til konsulatet.
Og vi skal hilse på familiens gamle venn, -
- Monsieur grev de Passavant.
- Peter, se en gang til. - Se. Rett der.
Peter.
Unnskyld meg.
Men er dere ikke..?
Ja, jeg visste det. Prins og prinsesse Belinsky.
Det er utrolig. Jeg gikk forbi dere i gangen.
Jeg trodde ikke at det var dere, men jo.
Det er Antoine.
Unge Antoine.
Antoine Jacquier.
Antoine Jacquier?
Lille Antoine.
Kan det virkelig være deg?
Min kjære prinsesse.
Min kjære prins. Hvilken fornøyelse å se dere igjen.
Men hva gjør dere her?
Vi har kommet for å hilse på M. de Passavant.
Hvilken overraskelse å treffe deg her i Shanghai.
Husker du da du besøkte meg hver tirsdag og torsdag?
Har du fortsatt å spille piano?
Jeg er nok litt ute av trening. Du ville bli sint på meg, prinsesse.
Husker du hvordan du skjelte meg ut når jeg ikke øvde? Det gjør jeg.
Det er vel ti år siden.
Antoine. Jeg visste at det var ham.
Dere var begge så snille og sjenerøse mot meg.
Jeg tenker ofte på dere. På det flotte huset, familien deres.
Men nå ... er dere her.
Grushenka!
Vera og Peter møtte en gammel venn i dag på det franske konsulatet.
Det var helt tilfeldig, men han lovte å hjelpe oss.
Det er visst helt sant. Jeg har brevet hans her.
- Vil han hjelpe oss? - Han sier han kan arrangere alt.
Pass, papirer, båtbilletter til Hong Kong, presentasjonsbrev. Alt.
Sånt koster selvfølgelig penger.
Ingenting er til Monsieur Jacquier personlig.
Han har listet opp alle kostnadene.
Sofia. Dette er kanskje vår eneste sjanse.
I lang tid, helt siden jeg fikk denne jobben, har jeg ikke trengt å ...
Katya. Tenk på Katya.
Det kan bli hennes siste sjanse.
- Jeg skal gjøre hva jeg kan. - Folk frykter japanerne.
I neste uke kan det være ute av hans makt.
Jeg skal gjøre hva jeg kan.
Pass på!
Mr. Jackson? Sir?
Jøss, Thomas. Jeg har ikke sett deg på en stund.
- Hvor har du vært? - Mange har sagt det samme om deg.
- Vi ser ikke stort til deg for tida. - Ikke?
Mr. Jackson, jeg ville ha et ord med deg.
Ja? Nå?
Firmaledelsen har ei stund uttrykt bekymring for ...
... livsstilen din. Det har du nok vært klar over.
Livsstilen min? Hva for noe?
Alt dette, mener du?
Jeg gjør vel det.
Du ser ikke noe av dette, hva, Thomas?
Du ser på dette og du ser ingenting.
Ingenting.
Mr. Jackson, det var et styremøte nå i ettermiddag.
Visse mener at din tilknytning til firmaet ikke er nødvendig lenger.
Det er selvsagt spørsmålet om japaneren.
- Mr. Matsuda? - Matsuda, ja.
Jeg forstår deg ikke, Crane. USA og Japan er da fortsatt allierte.
Men som du må vite er ikke Mr. Matsuda hvem som helst.
- Hva mener du? - Visste du det ikke?
Mitt forhold til ham er på et rent personlig plan.
Mr. Matsuda er fryktet og forhatt av de kinesiske myndighetene.
I Nord-Kina husker de ham godt.
Når han dukket opp, var en japansk invasjon aldri langt unna.
Så din venns tilstedeværelse her i Shanghai -
- ses ikke akkurat som et godt tegn.
Selv japanerne her liker ikke å bli sett sammen med ham.
Mr. Matsuda og jeg deler visse interesser.
Lidenskaper. Vi har blitt venner.
Det har ikke noe med politikk, hærer og krig å gjøre.
Det hører til der ute.
Og når det gjelder møtene deres, middagene, mottakelsene ...
Jeg hadde aldri tenkt å bli en forretningsmann.
De ville bruke navnet mitt for å tjene mer. Så jeg lot dem gjøre det.
Hvis tingene har endret seg, så til helvete med dem.
- Så du akter altså ikke å ... - Nei, jeg akter ikke å gjøre noe.
Thomas, se deg rundt. Ser du ikke alt dette?
Alt dette?
Kan du ikke ... Kan du ikke se ... skjønnheten?
Før jeg kom hit hadde jeg hørt mye om deg.
Jeg kom i håp om å lære noe av deg.
Jeg tror du prøver å si ...
Prøver du å si at jeg er en skuffelse for deg?
Ærlig talt kan jeg ikke fatte at du er mannen min far respekterer sånn.
God natt, sir.
Så det er her du gjemmer deg nå for tida.
Husker du meg? Vi møttes alltid på toget.
Jeg trodde du holdt deg til det franske kvarteret.
Jeg går der det er latter og glede.
Der hvor kvinnene er vakre og sjarmerende.
Og jeg må si at du er usedvanlig sjarmerende i kveld.
Takk, monsieur.
Vel. Hva tror du orkesteret spiller neste gang?
Er det en rolig melodi, vil jeg be deg danse med meg.
Men bare hvis den er rolig.
Med visse kvinner bør man bare danse ... rolig.
Og du, min kjære, er en av dem.
Hvem pokker tror du du snakker til? Hvem har sluppet deg inn?
- Sa jeg noe galt? - Tror du jeg er døv?
- Jeg kan høre alt du sier til henne. - Jeg sa jo ikke noe ...
Hva tar du henne for? Du bør ikke få puste i lufta rundt henne engang.
Forsvinn! Kom deg ut!
Kom deg ut! Jeg vil ikke ha deg her!
Forsvinn!
Kom deg ut! Forsvinn!
Den mannen ...
Her.
Jeg lar deg være alene. Men bli her oppe og sov.
Jeg tror ikke du har sovet nok.
- Hvordan har han det? - La ham hvile.
- Føler du deg bedre? - Å ja. Ja, det gjør jeg.
- Her. - Jeg er takknemlig mot deg.
Jeg sviktet faktisk meg selv, og jeg svikter oss alle.
Du har vært annerledes i det siste.
- Ikke deg selv. - Det stemmer vel.
Jeg har merket at du heller ikke har vært deg selv de siste kveldene.
- Har datteren din det bra? - Ja.
Hun har det bra.
Familien min kan ha rett i at jeg har gjort det jeg måtte for Katya.
Men nå skader jeg henne kanskje, bare ved å være nær henne.
Du burde ikke tenke sånn.
Men hun hermer etter meg.
Og jeg vil ikke at hun skal ha et trist liv.
Du burde ikke tenke sånn, aldri.
Dere hører sammen.
Jeg hadde en datter.
Jeg mistet henne.
Du spurte meg for en stund siden hvordan jeg mistet synet.
- Ja. - Vil du vite det?
Ja, det vil jeg.
Datteren min, Christina, -
- var like gammel som Katya er nå. Kanskje litt eldre.
Jeg ga henne et løfte en gang.
Jeg ga henne et løfte, og det var dumt, for jeg kunne ikke holde det.
Når jeg blir voksen og er gift.
- Og jeg har mine egne barn. - Ja.
Lov at du vil bli hos meg.
Lov at du alltid vil leve sammen med meg.
Christina ...
Christina.
Det var momentant. Er det det du sier?
Hun kan ikke ha lidd.
Jeg var redd.
Jeg var redd for at hun hadde hatt litt tid mens hun lå der ...
Tid til å innse at jeg sviktet henne nok en gang.
Men det gjorde hun ikke.
Du, jeg tenkte at jeg gjerne vil møte Katya igjen.
Kanskje ordentlig denne gangen.
Hvis du vil kan vi tre dra til parken søndag ettermiddag.
Vi kan høre på storbandet.
Tror du Katya ville like det?
Ja, det tror jeg hun ville.
Og det ville jeg også.
- Da du var dilplomat ... - Diplomat. Dip-lo-mat.
Iblant sier folk "diplomatist".
Var du diplomat da du var ung også?
Nei, før det jobbet jeg for utenriksdepartementet i USA.
Så jeg har jobbet for USAs president.
Og så kom jeg hit til Kina fordi jeg ville bli diplomat.
Da du var diplomat, dro du på båtturer da?
- Katya ... - På båtturer til Suzhou og sånt.
- Gjorde du det? - Ja, det gjorde vi.
Vi dro faktisk et par ganger, og det var bra.
Vi hadde det fint i Suzhou.
Vil du ta oss med snart? Meg og mamma og tante Vera. Ikke de andre.
Katya, ikke plag Mr. Jackson sånn.
- Jeg plager ham ikke. - Nei da. La oss se ...
Kanskje vi kan gjøre det en dag. En båttur.
- Hvorfor ikke? Det er fint opp elva. - Vil du ta oss med?
Jeg får snakke med mora di om det.
- En båttur! - Jeg lover ikke noe.
Forleden kveld spurte du hva jeg tenkte på.
- Du ville høre det. - Ja.
Jeg må ... finne 300 dollar. Veldig snart.
Det var det jeg tenkte på, sammen med alt det vanlige.
Hvordan har du tenkt å skaffe dem?
Jeg får tjene dem på et eller annet vis.
- Er det til noe viktig? - Ja.
Du har vel ikke tenkt å fortelle meg hva.
Du ville ikke like å høre om det.
Mr. Feinstein!
Katya, kjæreste.
Hvordan har du det?
- Samuel? - God dag, grevinne Sofia.
Dette er min venn og arbeidsgiver, Mr. Jackson.
Dette er naboen vår, Mr. Samuel Feinstein.
Hyggelig å møte deg, Mr. Jackson.
Jeg har hørt mye om deg fra Katya.
Virkelig? Står til?
Unnskyld meg et øyeblikk. Jeg skal se til butikken.
Nå, Katya, vil du vise meg vei? Takk.
Jøde! Skitne jødesvin!
Det har ikke vært en god dag. Slett ikke. Mange diskusjoner.
Bra grevinnen har funnet en god arbeidsgiver.
Må du tåle mye av det der?
Ropte noen noe stygt?
Jeg hørte ikke etter. Heldigvis hører jeg dårlig.
Å kjøre rundt i det gamle vraket ødelegger trommehinnene.
Det er kanskje like bra.
Du forlot vel Europa for å slippe unna sånt.
For å slippe unna sånt?
Reisen vår hit var fryktelig.
Barna mistet sin mor og sin bestefar.
Men nå er vi her. Det er trygt.
De kan lære, leke og vokse opp.
Sånt som det der, etter det vi har gjennomgått, hva er det?
Ingenting. Jeg hører det ikke. Barna hører det ikke.
Sofia?
Ja, jeg er her.
Jeg puttet dem i denne slitte posen, så du ikke skulle bli ranet.
Jeg er ikke gravid.
Du trodde vel kanskje det. Jeg vil ikke bedra deg.
- Det er ikke til det. - Jeg trodde ikke det var til det.
Jeg skjønner at jeg kanskje hjelper deg til å dra herfra.
Vekk fra meg.
- Det er bare ... - Nei, la det bare være med dette.
Ingen spørsmål og ingen svar.
Hvor mye lenger tror du du kan gjemme deg her inne?
Jeg vokste opp med folk som trodde på store, tunge dører, liksom deg.
- Men dørene viste seg å være svake. - Jeg vet det.
Da vi møttes første gang -
- tilbød du meg å røre ansiktet ditt, så jeg kunne ...
Så jeg kunne se hvordan du så ut. Husker du det?
Ja, det husker jeg.
Jeg lurte på om jeg nå kunne ... følge opp på tilbudet ditt.
Greit. Hvis du vil.
Rart å tenke på at i all denne tida -
- har jeg ikke visst hvor vakker du var.
Men, ser du, så er jeg jo en blind mann.
Takk.
Hva tror du? Er det magi?
Nei, du jukset.
Dette ble kunngjort i går.
Sir James uttalte for knapt ei uke siden at det var umulig -
- at stormaktene ville trekke seg tilbake -
- og overlate byen til de japanske troppenes nåde.
Det store spørsmålet nå er:
Hvilke muligheter har stormaktene realistisk sett?
Er det mulig at Storbritannia, Frankrike og USA -
- vil bruke militær makt nå?
Mamma!
Vi drar til Hong Kong. Det går en båt i kveld.
- I kveld? - Vi må samle tingene. Kom og hjelp.
Sofia.
Båten seiler i kveld.
Vi har ikke mye tid, men vi må ta denne båten. Det er ikke andre.
Sofia, det har blitt besluttet.
Du venter litt lenger. Venter her.
Besluttet? Besluttet av hvem?
Familien. Hong Kong er britisk, vanskelig å kjøpe de rette papirene.
I siste ende kunne vi ikke få kjøpt papirer til deg også.
Men ... drar dere fra meg?
Bare ei lita stund. Så sender vi bud etter deg.
Det går så bra så, kjære.
Det er best sånn. I Hong Kong kan familien få en ny start.
Vi har gamle venner der. Vi blir akseptert i samfunnet.
Katya vil ha en framtid der, en ordentlig framtid.
Men ingenting av dette vil være mulig hvis du er sammen med oss.
Du har helt sikkert tenkt på dette.
Det du drev med her ville bli kjent.
Vi bør dra tilbake.
Vi har en kvelds arbeid foran oss.
- Vi bør dra tilbake straks. - Hva er galt med deg i dag?
Vi bør ikke dra til The White Countess i kveld. Ingen kommer.
Hør, jeg bestemmer hvor jeg skal dra.
Mr. Jackson, i lang tid har jeg gjort det du vil ha meg til.
Jeg ser det du vil ha meg til å se.
Men i dag sier jeg deg at det er på tide å stoppe. Ikke mer.
Vi drar hjem.
Greit, hvis du er så bestemt, kommer jeg meg bare dit selv.
Mr. Jackson.
Mr. Jackson!
Mr. Jackson.
Mr. Feinstein.
- Katya. - Vi drar. Vi skal til Hong Kong.
Hvorfor ble du ikke med de andre? Hvorfor er du her ennå?
Det er greit, det er best sånn.
- De har dratt fra deg. - Men ...
Og Katya? Hva har de fortalt henne?
Grevinne Sofia, svar meg. Hvor tror Katya du er?
De sa at jeg kom ... rett etter dem.
Og at jeg ville møte dem på havna. Det sa jeg også.
Grevinne Sofia, du må få henne tilbake.
Men det er best sånn.
- Hvilken framtid har hun ellers? - Nei. Du må få henne tilbake.
Så kan dere to forlate Shanghai sammen med oss.
- I kveld. - Dra? Dra hvor?
Til Macao.
Du må få tilbake Katya og dra sammen med oss.
Med hvordan?
Glassene takk, mine herrer.
Vær forsiktig.
Mr. Jackson.
Mr. Matsuda.
Det ser ut til at du er underbemannet i kveld.
Det virker sånn.
Det foregår vel noe der ute.
Mr. Jackson, bilen min står utenfor.
La meg ta deg med til et trygt sted.
Det er snilt av deg, men jeg må ta meg av kundene.
Så dette er ditt større lerret.
Vet du, det er nesten som om du har gjort narr av meg.
Du hjalp meg med å perfeksjonere denne lille miniatyren her.
Og der ute var du opptatt med ditt større lerret.
Mr. Jackson ...
Det betydde mye for meg at vi i et kort øyeblikk i livet -
- kunne være venner og skape noe vakkert sammen her.
Det vil bedrøve meg hvis du tror jeg har bedratt deg.
Kanskje jeg ikke tror det. Men uansett føler jeg meg dum.
Snart vil ditt større lerret komme og knuse min lille verden her.
Liksom det knuser de andre små verdenene nå.
Men det ligger i sakens natur.
Vær så snill, Mr. Jackson.
Vi har ikke mye tid.
Jeg trygler deg om å bli med meg nå.
Nei takk, Mr. Matsuda.
Det er her veiene våre må skilles.
I så fall, Mr. Jackson, vil jeg si farvel til deg.
Mr. Jackson ...
Siden vi kanskje aldri ses igjen ...
... vil du kanskje la meg si noe personlig til deg.
- Vær så god. - Kanskje trenger jeg meg på.
Men det har vært et privilegium å betrakte deg på nært hold.
Og for deg er kanskje tiden inne til å konstruere en annen verden.
Kanskje en verden med grevinnen din.
Den ekte hvite grevinnen, grevinne Sofia.
Jeg frykter at dette stedets dager er talte.
Men det er for sent nå, Mr. Matsuda.
Jeg ga slipp på henne. Gudene vet hvor hun og Katya er nå.
Kanskje det ikke er for sent.
Jeg så grevinnen på vei hit.
Som alle andre var hun på vei til havna.
For bare et par minutter siden.
Vel, sir ... Ha meg unnskyldt.
Jeg ønsker deg lykke til.
Unnskyld meg.
Hvilken vei ligger havna?
Havna? Den veien.
Unnskyld meg, mine herrer. Jeg prøver bare å finne veien.
Takk.
Katya!
Katya! Katya!
Ta det med ro, kjære. Hun kommer snart.
Men hvorfor er hun ikke her?
Du lovte det. Du lovte at hun ville vente.
Unnskyld meg. Har du sett en russisk familie?
Ei lita jente. Russisk.
Mr. Jackson!
Men vi kan ikke dra ennå. Hun kommer, ikke sant?
Hvor er mamma, tante Vera?
Mamma!
- Mr. Jackson, det er meg. - Hva?
- Feinstein, grevinnens nabo. - Å ja, ja.
Mr. Jackson, de har tatt Katya. Familien.
De har reist fra grevinne Sofia. Hun driver og leter etter henne.
Nei, vent. Katya.
Mamma! Mamma!
Mamma!
- Katya, sett deg, barn. - Mamma må skynde seg.
Hun kommer snart. Og hvis ikke venter vi på henne i båten.
Hun seiler ut med en annen båt.
Det er noen trinn her.
Sving til høyre. Unnskyld meg.
Mamma!
- Trinn. Trinn. - Mr. Feinstein! Diplomat!
Katya!
- Kom igjen. Sett deg ned nå. - Katya.
Moren din er sammen med meg. Hun blir ikke med.
- Forsvinn, din skitne jøde. - Ikke hør på det.
Moren din blir ikke med dere.
- Katya, bli med meg. - Hva vil du oss?
- Kom igjen! Dra! - Ikke hør på dem.
Gå tilbake til syerskene.
- Dra, båtmann! - Moren din kommer ikke.
- Dra! Kom an! - Moren din er hos meg.
- Katya. - Se, Katya.
Kom. Moren din venter.
Nå skal vi på den båtturen. Båtturen vår.
Katya! Katya! Katya!
- Mamma! - Katya!
-Mamma! -Katya!
- Mamma! - Katya, Katya, vennen min!
- Hvor har du vært? - Unnskyld. Mamma tok feil.
Vi skal dra sammen et annet sted.
Katya!
Katya Belinskya!
Ikke jenta mi!
Katya!
Prøv å sove. Lukk øynene.
Vi drar snart.
Mr. Feinstein?
- Jeg er her, Mr. Jackson. - Vær så god.
Tusen takk.
Hør, hva gjør du? Hvorfor blir du ikke igjen?
Jeg prøvde faktisk å finne deg.
Hvorfor streifer du rundt? Det går galt.
Du har rett. Det er uansvarlig.
Kom.
Her. Det er til deg.
Takk for at du kom og hjalp oss i stad.
Jeg hadde ikke ventet å se deg der. Det var en ... overraskelse.
Vel, faktisk kom jeg ikke bare for å hjelpe.
Jeg håpet ...
Vel, jeg skjønner at jeg ... Her er jeg. En blind mann.
Ute alene i den farlige verden.
Jeg lurte på om dere, -
- du og Katja, altså, -
- kunne tenke dere å hjelpe meg.
Og hvis dere vil det, vil jeg gjøre mitt beste for å hjelpe dere.
Det er vel ikke det beste tidspunktet å snakke om sånt.
Jo da, det er et bra tidspunkt.
Som du sier kan vi hjelpe hverandre.
Og vi kan starte med at du blir her, -
- og ikke gjør noe som kan skade oss alle.
Greit. Greit, grevinne.
Jeg blir rett her.
Våkne! Fort!
Fort! Kom an!
Det er bare meg.
Dette er ikke akkurat båtturen vi snakket om. Jeg er lei for det.